Pentru vizualizarea in conditii optime a forumului ortodox, proOrtodoxia, va recomandam Google Chrome care poate fi descarcat de aici.
Ultimele subiecte
Calendar Crestin-Ortodox
Căutare
Statistici
Avem 210 membri înregistratiCel mai nou utilizator înregistrat este: Peter peter
Membrii nostri au postat un numar de 634 mesaje în 360 subiecte
Sofronie (Saharov)
Pagina 1 din 1
Sofronie (Saharov)
Arhimandritul Sofronie (Saharov), sau Starețul Sofronie, este cunoscut ca ucenic și biograf al Sf. Siluan Athonitul, precum și ca acela care a compilat și îngrijit scrierile Sf. Siluan; a întemeiat Mănăstirea Sf. Ioan Botezătorul din Tolleshunt Knights, Maldon, Essex, Anglia.
![Sofronie (Saharov) Sophro10](https://i.servimg.com/u/f34/12/94/08/58/sophro10.jpg)
--Viața--
-Anii de început-
Pe 31 Septembrie 1896, s-a născut în Rusia Serghei Simeonovici Saharov, din părinți ortodocși. De mic copil, Serghei se ruga zilnic, amintindu-și mai apoi că se ruga și 45 de minute fără se oprească. Încă copil fiind, Serghei a cunoscut Lumina cea Nezidită. Citea foarte mult, inclusiv mari clasici ruși precum Gogol, Turgheniev, Tolstoi, Dostoievski și Pușkin.
Având un deosebit talent artistic, Serghie a studiat la Academia de Arte între 1915 și 1917, iar apoi la Școala moscovită de Pictură, Sculptură și Arhitectură între 1920 și 1921. Serghei întrebuința arta ca pe un mijloc "cvasi-mistic" de "descoperire a vecinicei frumuseți", "trecând dincolo de realitatea prezentă... în noi zări ale ființării". Mai târziu, acest lucru îl va ajuta să deosebească între lumina minții omenești și Lumina cea Nezidită a lui Dumnezeu.
În această perioadă, a studiilor de la Școala din Moscova, Serghei vede concentrarea Creștinismului pe dragostea personală ca fiind ceva inevitabil mărginit; cade din Ortodoxia tinereții sale și se afundă în mistica religiilor indiene, bazată pe Absolutul impersonal.
În 1921, Serghei părăsește Rusia: în parte, pentru a-și urma cariera artistică în Europa Apuseană, în parte din pricină că nu era marxist. După ce, inițial, merge în Italia, se duce la Berlin și, în cele din urmă, se stabilește la Paris, în 1922.
-Paris-
1922: Sosește la Paris. Expoziții de artă care atrag atenția presei franceze.
Se simte frustrat de neputința artei de a exprima curăția.
Vede cunoașterea rațională ca fiind neputincioasă de a da un răspuns la cea mai mare întrebare, problema morții.
1924: Dându-și seama că porunca lui Hristos de a-L iubi deplin pe Dumnezeu nu era psihologică ci ontologică, fiind singura cale de a te apropia de Dumnezeu, și că nevoia dragostei de a fi personală, Serghei se întoarce la Creștinism în Sâmbăta Mare. Experiază Lumina Nezidită (cu o putere nemaiîntâlnită până la sfârșitul vieții sale) și se distanțează de arta sa.
Institutul Teologic Ortodox Sf. Serghie debutează. Serghei este printre cei dintâi studenți. Îi are ca profesori pe Pr. Serghei Bulgakov și Nikolai Berdiaev; deși amândoi l-au influențat pe Serghei, problemele fiecăruia (sofiologia și respectiv anti-ascetismul) au limitat influența avută asupra lui Serghei.
1925: Găsind nemulțumitor studiul formal al theologiei, Serghei părăsește Institutul și Parisul pentru Muntele Athos.
-Muntele Athos-
1926: Păr. Sofronie ajunge în Athos și intră în Mănăstirea rusă a Sf. Panteleimon, dorind să învețe cum să se roage și cum să aibe o atitudine dreaptă față de Dumnezeu.
1930: Păr. Sofronie este hirotonit diacon de către Sf. Nicolae (Velimirovici) al Ohridei și Jicei. Devine ucenic al Sf. Siluan Athonitul, care a avut cea mai mare înrâurire asupra Păr. Sofronie. Deși Sf. Siluan nu avea o theologie sistematizată formal, theologia sa trăită l-a învățat pe Păr. Sofronie tomuri întregi, care vor fi mai apoi sistematizate de Păr. Sofronie.
1932-46: Păr. Sofronie poartă o corespondență cu Pr. David Balfour, un romano-catolic ce se convertise la Ortodoxie. Aceste scrisori dezvăluie cunoștințele Păr. Sofronie în mulți Părinți ai Bisericii și îl silesc să își articuleze gândirea theologică, dovedind deosebirile dintre gândirea Apuseană și cea Răsăriteană. Gândirea ulterioară a Păr. Sofronie va dezvolta aceleași subiecte abordate în această corespondență.
1938: Adormirea Sf. Siluan (24 Septembrie). Urmând povețelor Sfântului Siluan, Starețul Sofronie părăsește mănăstirea și se duce să viețuiască în pustia athonită; pentru început la Karulia, apoi într-o peșteră de lângă Mănăstirea Sf. Pavel.
Al Doilea Război Mondial a fost o vreme de rugăciune atât de puternică, încât sănătatea Păr. Sofronie a șubrezit, învățându-l interdependența întregii omeniri.
1941: Păr. Sofronie este hirotonit preot, și devine duhovnic al multor monahi athoniți.
-Paris, din nou-
1947: Împrejurările (poate și pentru a publica scrierile Sf. Siluan, poate și pentru a-și încheia studiile theologice, poate și din pricina sănătății șubrezite, poate și din pricina greutăților avute în Athos ca ne-grec după al Doilea Război Mondial) l-au silit pe Starețul Sofronie să se mute la Paris. Balfour îl ajută să primească un pașaport.
Facultatea Sf. Serghie îi îngăduie Starețului Sofronie să participe la toate cursurile, potrivit nevoilor sale; însă, la sosire, acest lucru este împiedicat de stăruințele facultății asupra Starețului Sofronie de a-l face să tăgăduiască, fie și prin tăcere, existența harului în Patriarhia Moscovei, lucru pe care refuză să-l facă.
Starețul Sofronie se stabilește la Casa Rusească, un azil de bătrâni din St. Genevieve-des-Bois, ajuntându-l pe preotul de acolo și fiind duhovnic. Suferă o operație majoră de ulcer la stomac.
1948: Starețul Sofronie publică o primă ediție șapirografiată a Starețului Siluan. În ea, Starețul Sofronie trasează principiile theologiei Sf. Siluan, și explică multe concepte fundamentale (rugăciunea pentru lumea întreagă, părăsirea de Dumnezeu și ideea legăturii existente între toți oamenii).
1950: Starețul Sofronie lucrează împreună cu Vladimir Losski la Messager de l’Exarchat du Patriarche Russe en Europe Occidentale până în 1957. Losski îi influențează gândirea Starețului Sofronie asupra multor probleme contemporane și completează lucrările Starețului Sofronie asupra theologiei Treimice și aplicarea ei la Biserică și omenire; Losski, însă, nu vorbea despre o fire omenească îndumnezeită, nici despre conceptul părăsirii de Dumnezeu într-un mod pozitiv, așa cum a făcut-o Starețul Sofronie.
1952: Starețul Sofronie publică o a doua ediție a Starețului Siluan. Această carte i-a făcut vestiți pe Sfântul Siluan și pe Starețul Sofronie, și include o introducere theologică la scrierile Sf. Siluan, din pricina afirmației lui Losski că nu găsise nici o valoare theologică în scrierile Sfântului.
-Essex, Anglia-
1958: Mai multe persoane se adună în jurul Starețului Sofronie, trăind lângă el și căutând viața monahală. Este vizitată o proprietate din Tolleshunt Knights, Maldon, Essex, Anglia.
1959: Se alcătuiește obștea de la Sf. Ioan Botezătorul, sub Mitropolitul Antonie (Bloom) al Surojului. Mănăstirea cuprinde monahi bărbați și femei, în număr de șase.
1965: Mănăstirea Sf. Ioan Botezătorul, cu binecuvântarea Patriarhului Alexie, trece sub omoforul Patriarhia Ecumenică. Mai apoi, Patriarhia Ecumenică va înălța mănăstirea la rangul de Stavropighie.
1973: Publicarea unei traduceri mai complete a Monk of Mt. Athos (viața Sf. Siluan).
1975: Publicarea Wisdom of Mt. Athos (scrierile Sf. Siluan).
1977: His Life is Mine este publicată.
1985: We Shall See Him As He Is (Vom vedea pe Dumnezeu precum este) este publicată, stârnind reacții amestecate: Apusului i-a plăcut în general cartea, rușii în general au criticat-o. Unele critici au fost atât de aspre, încât acestea, împreună cu starea de boală, l-au descurajat pe Starețul Sofronie de la a mai scrie alte cărți.
1987: Patriarhia Ecumenică îl proslăvește pe Sf. Siluan Athonitul.
-Întâmplări de la adormirea sa și ulterioare-
Mănăstirea a fost înștiințată că singura posibilitate de a îngropa persoane pe pământurile ei era de a construi o criptă subterană; au început lucrările la aceasta, Starețul Sofronie spunând că nu va muri până ce mormântul nu va fi gata. Apoi, spunându-i-se că data preconizată de încheiere a lucrărilor este 12 Iulie, Starețul Sofronie a zis: "sunt gata". În data de 11, Starețul Sofronie a murit; pe 14 a avut loc înmormântarea, la care au luat parte monahi din întreaga lume. Atunci când Păr. Sofronie a murit, în mănăstire erau 25 de monahi, număr care a rămas neschimbat de atunci.
Maica Elisaveta, monahia cea mai în vârstă, a murit la scurtă vreme, pe data de 14. Acest lucru s-a petrecut potrivit cuvintelor Starețului Sofronie, că el va muri cel dintâi, iar ea va muri după scurtă vreme.
On Prayer (Despre rugăciune), o carte cuprinzând scrieri ale Starețului Sofronie legate de rugăciune - îndeosebi Rugăciunea lui Iisus - a fost publicată postum.
![Sofronie (Saharov) Sophro10](https://i.servimg.com/u/f34/12/94/08/58/sophro10.jpg)
--Viața--
-Anii de început-
Pe 31 Septembrie 1896, s-a născut în Rusia Serghei Simeonovici Saharov, din părinți ortodocși. De mic copil, Serghei se ruga zilnic, amintindu-și mai apoi că se ruga și 45 de minute fără se oprească. Încă copil fiind, Serghei a cunoscut Lumina cea Nezidită. Citea foarte mult, inclusiv mari clasici ruși precum Gogol, Turgheniev, Tolstoi, Dostoievski și Pușkin.
Având un deosebit talent artistic, Serghie a studiat la Academia de Arte între 1915 și 1917, iar apoi la Școala moscovită de Pictură, Sculptură și Arhitectură între 1920 și 1921. Serghei întrebuința arta ca pe un mijloc "cvasi-mistic" de "descoperire a vecinicei frumuseți", "trecând dincolo de realitatea prezentă... în noi zări ale ființării". Mai târziu, acest lucru îl va ajuta să deosebească între lumina minții omenești și Lumina cea Nezidită a lui Dumnezeu.
În această perioadă, a studiilor de la Școala din Moscova, Serghei vede concentrarea Creștinismului pe dragostea personală ca fiind ceva inevitabil mărginit; cade din Ortodoxia tinereții sale și se afundă în mistica religiilor indiene, bazată pe Absolutul impersonal.
În 1921, Serghei părăsește Rusia: în parte, pentru a-și urma cariera artistică în Europa Apuseană, în parte din pricină că nu era marxist. După ce, inițial, merge în Italia, se duce la Berlin și, în cele din urmă, se stabilește la Paris, în 1922.
-Paris-
1922: Sosește la Paris. Expoziții de artă care atrag atenția presei franceze.
Se simte frustrat de neputința artei de a exprima curăția.
Vede cunoașterea rațională ca fiind neputincioasă de a da un răspuns la cea mai mare întrebare, problema morții.
1924: Dându-și seama că porunca lui Hristos de a-L iubi deplin pe Dumnezeu nu era psihologică ci ontologică, fiind singura cale de a te apropia de Dumnezeu, și că nevoia dragostei de a fi personală, Serghei se întoarce la Creștinism în Sâmbăta Mare. Experiază Lumina Nezidită (cu o putere nemaiîntâlnită până la sfârșitul vieții sale) și se distanțează de arta sa.
Institutul Teologic Ortodox Sf. Serghie debutează. Serghei este printre cei dintâi studenți. Îi are ca profesori pe Pr. Serghei Bulgakov și Nikolai Berdiaev; deși amândoi l-au influențat pe Serghei, problemele fiecăruia (sofiologia și respectiv anti-ascetismul) au limitat influența avută asupra lui Serghei.
1925: Găsind nemulțumitor studiul formal al theologiei, Serghei părăsește Institutul și Parisul pentru Muntele Athos.
-Muntele Athos-
1926: Păr. Sofronie ajunge în Athos și intră în Mănăstirea rusă a Sf. Panteleimon, dorind să învețe cum să se roage și cum să aibe o atitudine dreaptă față de Dumnezeu.
1930: Păr. Sofronie este hirotonit diacon de către Sf. Nicolae (Velimirovici) al Ohridei și Jicei. Devine ucenic al Sf. Siluan Athonitul, care a avut cea mai mare înrâurire asupra Păr. Sofronie. Deși Sf. Siluan nu avea o theologie sistematizată formal, theologia sa trăită l-a învățat pe Păr. Sofronie tomuri întregi, care vor fi mai apoi sistematizate de Păr. Sofronie.
1932-46: Păr. Sofronie poartă o corespondență cu Pr. David Balfour, un romano-catolic ce se convertise la Ortodoxie. Aceste scrisori dezvăluie cunoștințele Păr. Sofronie în mulți Părinți ai Bisericii și îl silesc să își articuleze gândirea theologică, dovedind deosebirile dintre gândirea Apuseană și cea Răsăriteană. Gândirea ulterioară a Păr. Sofronie va dezvolta aceleași subiecte abordate în această corespondență.
1938: Adormirea Sf. Siluan (24 Septembrie). Urmând povețelor Sfântului Siluan, Starețul Sofronie părăsește mănăstirea și se duce să viețuiască în pustia athonită; pentru început la Karulia, apoi într-o peșteră de lângă Mănăstirea Sf. Pavel.
Al Doilea Război Mondial a fost o vreme de rugăciune atât de puternică, încât sănătatea Păr. Sofronie a șubrezit, învățându-l interdependența întregii omeniri.
1941: Păr. Sofronie este hirotonit preot, și devine duhovnic al multor monahi athoniți.
-Paris, din nou-
1947: Împrejurările (poate și pentru a publica scrierile Sf. Siluan, poate și pentru a-și încheia studiile theologice, poate și din pricina sănătății șubrezite, poate și din pricina greutăților avute în Athos ca ne-grec după al Doilea Război Mondial) l-au silit pe Starețul Sofronie să se mute la Paris. Balfour îl ajută să primească un pașaport.
Facultatea Sf. Serghie îi îngăduie Starețului Sofronie să participe la toate cursurile, potrivit nevoilor sale; însă, la sosire, acest lucru este împiedicat de stăruințele facultății asupra Starețului Sofronie de a-l face să tăgăduiască, fie și prin tăcere, existența harului în Patriarhia Moscovei, lucru pe care refuză să-l facă.
Starețul Sofronie se stabilește la Casa Rusească, un azil de bătrâni din St. Genevieve-des-Bois, ajuntându-l pe preotul de acolo și fiind duhovnic. Suferă o operație majoră de ulcer la stomac.
1948: Starețul Sofronie publică o primă ediție șapirografiată a Starețului Siluan. În ea, Starețul Sofronie trasează principiile theologiei Sf. Siluan, și explică multe concepte fundamentale (rugăciunea pentru lumea întreagă, părăsirea de Dumnezeu și ideea legăturii existente între toți oamenii).
1950: Starețul Sofronie lucrează împreună cu Vladimir Losski la Messager de l’Exarchat du Patriarche Russe en Europe Occidentale până în 1957. Losski îi influențează gândirea Starețului Sofronie asupra multor probleme contemporane și completează lucrările Starețului Sofronie asupra theologiei Treimice și aplicarea ei la Biserică și omenire; Losski, însă, nu vorbea despre o fire omenească îndumnezeită, nici despre conceptul părăsirii de Dumnezeu într-un mod pozitiv, așa cum a făcut-o Starețul Sofronie.
1952: Starețul Sofronie publică o a doua ediție a Starețului Siluan. Această carte i-a făcut vestiți pe Sfântul Siluan și pe Starețul Sofronie, și include o introducere theologică la scrierile Sf. Siluan, din pricina afirmației lui Losski că nu găsise nici o valoare theologică în scrierile Sfântului.
-Essex, Anglia-
1958: Mai multe persoane se adună în jurul Starețului Sofronie, trăind lângă el și căutând viața monahală. Este vizitată o proprietate din Tolleshunt Knights, Maldon, Essex, Anglia.
1959: Se alcătuiește obștea de la Sf. Ioan Botezătorul, sub Mitropolitul Antonie (Bloom) al Surojului. Mănăstirea cuprinde monahi bărbați și femei, în număr de șase.
1965: Mănăstirea Sf. Ioan Botezătorul, cu binecuvântarea Patriarhului Alexie, trece sub omoforul Patriarhia Ecumenică. Mai apoi, Patriarhia Ecumenică va înălța mănăstirea la rangul de Stavropighie.
1973: Publicarea unei traduceri mai complete a Monk of Mt. Athos (viața Sf. Siluan).
1975: Publicarea Wisdom of Mt. Athos (scrierile Sf. Siluan).
1977: His Life is Mine este publicată.
1985: We Shall See Him As He Is (Vom vedea pe Dumnezeu precum este) este publicată, stârnind reacții amestecate: Apusului i-a plăcut în general cartea, rușii în general au criticat-o. Unele critici au fost atât de aspre, încât acestea, împreună cu starea de boală, l-au descurajat pe Starețul Sofronie de la a mai scrie alte cărți.
1987: Patriarhia Ecumenică îl proslăvește pe Sf. Siluan Athonitul.
-Întâmplări de la adormirea sa și ulterioare-
Mănăstirea a fost înștiințată că singura posibilitate de a îngropa persoane pe pământurile ei era de a construi o criptă subterană; au început lucrările la aceasta, Starețul Sofronie spunând că nu va muri până ce mormântul nu va fi gata. Apoi, spunându-i-se că data preconizată de încheiere a lucrărilor este 12 Iulie, Starețul Sofronie a zis: "sunt gata". În data de 11, Starețul Sofronie a murit; pe 14 a avut loc înmormântarea, la care au luat parte monahi din întreaga lume. Atunci când Păr. Sofronie a murit, în mănăstire erau 25 de monahi, număr care a rămas neschimbat de atunci.
Maica Elisaveta, monahia cea mai în vârstă, a murit la scurtă vreme, pe data de 14. Acest lucru s-a petrecut potrivit cuvintelor Starețului Sofronie, că el va muri cel dintâi, iar ea va muri după scurtă vreme.
On Prayer (Despre rugăciune), o carte cuprinzând scrieri ale Starețului Sofronie legate de rugăciune - îndeosebi Rugăciunea lui Iisus - a fost publicată postum.
Daniel- Moderator
-
Numarul mesajelor : 28
Localizare : Rovinari
Data de inscriere : 03/09/2008
Pagina 1 din 1
Permisiunile acestui forum:
Nu puteti raspunde la subiectele acestui forum
» Clasificarea religiilor
» Intrebare pentru cei din linia intai
» Treptele rugaciunii, vizitarea raiului din viata aceasta
» De ce nu ne putem ruga împreuna cu catolicii
» ECUMENISMUL:origini, esenta, deziderate
» În Duminica Ortodoxiei s-a lansat un nou site
» Icoane Ortodoxe
» Magazin online Handmade TRADITII