Pentru vizualizarea in conditii optime a forumului ortodox, proOrtodoxia, va recomandam Google Chrome care poate fi descarcat de aici.
Ultimele subiecte
Calendar Crestin-Ortodox
Căutare
Statistici
Avem 210 membri înregistratiCel mai nou utilizator înregistrat este: Peter peter
Membrii nostri au postat un numar de 634 mesaje în 360 subiecte
Stihuri pentru sufletul tău
:: Cultura
Pagina 1 din 1
Stihuri pentru sufletul tău
(Popas la Mănăstire, sursa: Ieud, Mănăstirea "Trei Ierarhi", Maramureș)
Dacă pelerin prin viață vei ajunge într-o seară
să treci prag de mănastire către un tărâm creștin,
să-ți aduci, străine, aminte și de mine întâia oară
și, la Sfânta Liturghie, să mă pomenești puțin.
Dacă apoi mă vei da uitării, căci mai mult eu nu merit,
Domnul sa te răsplătească pentru fapta ta deplin,
de chinul veșnic să te scape și de iadul cel cumplit,
căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Dacă ruga ta de noapte nu mai poate să mai zboare,
fie-un înger să-i dea viață și s-o sprijine de-amin
și s-o suie la Părinte, dincolo de nori și zare,
căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Dacă clopotul cel mare îți vestește într-o noapte
să fii gata de plecare din pământul cel străin,
Domnul să te întărească pentru țară de departe,
Căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Dacă ochiul tău de-afară se va-nchide pe vecie
și oblonul îl vei trage către lumea de suspin,
fie-ți trecerea ușoară, ca pe-un pod, spre veșnicie,
căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Aici pentru vizualizare în pps:
Epitaf de Gavriil Stiharul
Aici pentru vizualizare video:
Dacă pelerin prin viață vei ajunge într-o seară
să treci prag de mănastire către un tărâm creștin,
să-ți aduci, străine, aminte și de mine întâia oară
și, la Sfânta Liturghie, să mă pomenești puțin.
Dacă apoi mă vei da uitării, căci mai mult eu nu merit,
Domnul sa te răsplătească pentru fapta ta deplin,
de chinul veșnic să te scape și de iadul cel cumplit,
căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Dacă ruga ta de noapte nu mai poate să mai zboare,
fie-un înger să-i dea viață și s-o sprijine de-amin
și s-o suie la Părinte, dincolo de nori și zare,
căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Dacă clopotul cel mare îți vestește într-o noapte
să fii gata de plecare din pământul cel străin,
Domnul să te întărească pentru țară de departe,
Căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Dacă ochiul tău de-afară se va-nchide pe vecie
și oblonul îl vei trage către lumea de suspin,
fie-ți trecerea ușoară, ca pe-un pod, spre veșnicie,
căci, la Sfânta Liturghie, tu m-ai pomenit puțin.
Aici pentru vizualizare în pps:
Epitaf de Gavriil Stiharul
Aici pentru vizualizare video:
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Joi Mai 12, 2011 6:53 am, editata de 14 ori
Rătăcitor fulg de păpădie
Cu mii de brațe-ntinse, Dumnezeu,
te rog în fiecare zi și noapte
și norii îi cuprind în palme, eu,
dar cuvintele îmi sunt deșarte.
Eu fur din rugăciunea celor sfinți
cuvinte bune și neîntinate,
sunt pe lume atâția oropsiți,
mi le cer să i le dau pe toate.
Le-mpart la toți, dar mie nu-mi ajung,
fur din codru foșnetul de frunze,
din nori de puf, fur ploile ce plâng,
le sorb cu înfometate buze.
Sunt pe lume atâția oropsiți,
ei totu-mi cer acuma disperați,
eu nu păstrez nimica de la sfinți,
cum nici cămașa Domnul n-a păstrat.
Eu vin azi să-Ți fur din veșnicie -
ruga cu netrebnice cuvinte,
rătăcitor fulg de păpădie
ce vântul îl duce înainte.
te rog în fiecare zi și noapte
și norii îi cuprind în palme, eu,
dar cuvintele îmi sunt deșarte.
Eu fur din rugăciunea celor sfinți
cuvinte bune și neîntinate,
sunt pe lume atâția oropsiți,
mi le cer să i le dau pe toate.
Le-mpart la toți, dar mie nu-mi ajung,
fur din codru foșnetul de frunze,
din nori de puf, fur ploile ce plâng,
le sorb cu înfometate buze.
Sunt pe lume atâția oropsiți,
ei totu-mi cer acuma disperați,
eu nu păstrez nimica de la sfinți,
cum nici cămașa Domnul n-a păstrat.
Eu vin azi să-Ți fur din veșnicie -
ruga cu netrebnice cuvinte,
rătăcitor fulg de păpădie
ce vântul îl duce înainte.
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Joi Iul 30, 2009 7:46 am, editata de 1 ori
Tatăl nostru
( versificare pentru copii)
Tatăl nostru care ești
și în ceruri veșnicești,
numele Tău sfânt fie
acum și-n veșnicie.
Vie-mpărăția Ta,
facă-se voința Ta
așa–n cer și pe pământ,.
precum numele Ți-e sfânt.
Pâinea noastra spre a fi,
dă-ne-o nouă zi de zi,
de-am greșit, Tu, iartă-ne,
noi iertam pe-aproapele,
ne ferește, Dumnezeu,
de ispite și cel rău,
căci a Ta este puterea,
împărăția și vrerea,
lauda, slava, mereu,
numai Tu ești Dumnezeu.
Amin.
Tatăl nostru care ești
și în ceruri veșnicești,
numele Tău sfânt fie
acum și-n veșnicie.
Vie-mpărăția Ta,
facă-se voința Ta
așa–n cer și pe pământ,.
precum numele Ți-e sfânt.
Pâinea noastra spre a fi,
dă-ne-o nouă zi de zi,
de-am greșit, Tu, iartă-ne,
noi iertam pe-aproapele,
ne ferește, Dumnezeu,
de ispite și cel rău,
căci a Ta este puterea,
împărăția și vrerea,
lauda, slava, mereu,
numai Tu ești Dumnezeu.
Amin.
Rugăciune pentru ocrotire
(Înălțarea Sfintei Cruci, sursa: Sfânta Mănăstire "Dervent")
Tu, cinstită cruce,
lemnule preadulce,
pavăza credinței,
arma biruinței,
vino azi pe cale
să-ți dau închinare:
cu dreapta la frunte,
spre plete cărunte,
cu dreapta la stele,
să culeg din ele,
să semăn cu vise,
ogoare întinse.
Și vino, minune,
să-ți spun rugăciune,
să o duci la Domnul,
când biruie somnul.
Tu, pom ce-nflorește
și în mine crește,
și nu treci prin toamnă
dezbrăcat de haină,
pom ce veșnic arde,
îmbrăcat în roade,
ce-n cuiburi cunună
cântările sună,
lemn ales de Domnul
să-mi biruie somnul,
mai vino înflorit
cu nopți de mai sfințit,
chip de iasomie,
floare de Marie.
Tu, cinstită cruce,
lemnule preadulce,
către ceruri scară,
palmele-mi coboară
și iarăși se suie
prin cristice cuie.
La capăt de patimi
ceru-i chin și lacrimi
și plânge Fecioară
că uscată-i vara,
și udă pământul,
și lemnul preasfântul
îi soarbe durerea,
se-ntoarce puterea
și care putere,
ca o mângâiere,
să fie cu tine
prin Domnul, creștine !
Amin.
"Sfăntă cruce la Mănăstirea Botiza, sursa:Episcopia Ortodoxă a Maramureșului și a Satmarulu"
Tu, cinstită cruce,
lemnule preadulce,
pavăza credinței,
arma biruinței,
vino azi pe cale
să-ți dau închinare:
cu dreapta la frunte,
spre plete cărunte,
cu dreapta la stele,
să culeg din ele,
să semăn cu vise,
ogoare întinse.
Și vino, minune,
să-ți spun rugăciune,
să o duci la Domnul,
când biruie somnul.
Tu, pom ce-nflorește
și în mine crește,
și nu treci prin toamnă
dezbrăcat de haină,
pom ce veșnic arde,
îmbrăcat în roade,
ce-n cuiburi cunună
cântările sună,
lemn ales de Domnul
să-mi biruie somnul,
mai vino înflorit
cu nopți de mai sfințit,
chip de iasomie,
floare de Marie.
Tu, cinstită cruce,
lemnule preadulce,
către ceruri scară,
palmele-mi coboară
și iarăși se suie
prin cristice cuie.
La capăt de patimi
ceru-i chin și lacrimi
și plânge Fecioară
că uscată-i vara,
și udă pământul,
și lemnul preasfântul
îi soarbe durerea,
se-ntoarce puterea
și care putere,
ca o mângâiere,
să fie cu tine
prin Domnul, creștine !
Amin.
"Sfăntă cruce la Mănăstirea Botiza, sursa:Episcopia Ortodoxă a Maramureșului și a Satmarulu"
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Dum Aug 02, 2009 7:23 am, editata de 2 ori
Re: Stihuri pentru sufletul tău
(Sursa: Mănăstirea Sfinții Ierarhi, Maramureș)
De ce eu sunt ortodox ?
Fiindcă lumea e pe dos,
se rostogolește
necreștinește.
Fiindcă pe prunc îl doare
și el e întrebare
când mama mai plânge
că nu se ajunge.
Fiindcă veacul e întors,
fiindcă este dureros
când cel drept mai moare
fără lumânare.
Fiindcă dorul mă arde
când cel bun și drept cade
și este boală grea
că lumea e mai rea.
Fiindcă va fi un mâine,
și va veni un bine,
fiindcă mai e Hristos
și un drum ortodox.
De ce eu sunt ortodox ?
Fiindcă lumea e pe dos,
se rostogolește
necreștinește.
Fiindcă pe prunc îl doare
și el e întrebare
când mama mai plânge
că nu se ajunge.
Fiindcă veacul e întors,
fiindcă este dureros
când cel drept mai moare
fără lumânare.
Fiindcă dorul mă arde
când cel bun și drept cade
și este boală grea
că lumea e mai rea.
Fiindcă va fi un mâine,
și va veni un bine,
fiindcă mai e Hristos
și un drum ortodox.
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Dum Aug 02, 2009 7:24 am, editata de 1 ori
Ascultă cum cantă Biserica Vie!
(Concert de colinde, sursa: Episcopia Ortodoxă Română a Maramureșului și a Sătmarului)
Copilule, crescut la cântece de noapte
mugind de patimi, hulă și trufie,
în ritmuri bacante și-n vorbe desfrânate…
Ascultă cum cânta Biserica Vie !
Cântă Biserica dis-de-dimineață ,
salută voios, mulțumește creștin…
Auzi cum urcă versul către Viață
și ziua începe cu pace de-amin.
Ascultă cum cânta creștinul și-adastă :
cânta tinerește omul pe ogor,
legănând pruncul, tânăra nevastă
dă slavă lui Hristos pentru fecior.
Cântă Biserica în marea săptămână
prin chilii și case curate.
Tineri și bătrâni cântă împreună,
dau slavă lui Hristos pentru toate.
Dă slavă fecioara pentru curăție,
dă slavă nevasta zămislitoare,
mulțumește mireasa pentru cununie,
mulțumește feciorul pentru îndreptare.
Dă slavă brutarul pentru aluatul
din care pâinea se va plămădi.
Mulțumește seara acasă bărbatul
pentru cina cea buna și pentru copii.
Cântă zidarul,dând temelia
bisericii noi,cu turla-n azur.
Voința lui se prinde de piatră,
mortarul fluid se-ncheagă împrejur.
El cântă un cântec de dor și de slavă,
Nervul si brațul vânjos vibrează-ncordat.
Inima, în ritmul poeziei suave,
Transformă ideea în beton armat.
Dimineața, în atelier,tâmplarul
cânta,punându-se inimos pe treabă.
El Domnului mulțumește și harul
coboară în ale lui mâini degrabă.
Minune!S-a oprit mirat.Privește :
din lemnul inform ivitu-s-a perfect
un lucru util. Dulgherul slăvește
pe Domnul Iisus, lemnar din Nazaret.
Auzi pe cizmar cum cânta-n bucurie,
lucrează cu sârg, cu suflet și nesaț,
mâna-i aleargă într-o simfonie,
Hristos e pe buze și duhul e-n braț.
Dau slavă cinstita preoțime,
pentru slujba Liturghiei sfințite,
și cea intru Hristos diaconime
pentru darurile bineprimite.
Auzi cum cântă Biserica Bizantină,
apostolească, vie, ocrotitoare…
Cântă poporul ei răsfățat de lumină.
de lina lumină a Slavei biruitoare.
Copilule, crescut la cântece de noapte
mugind de patimi, hula și trufie,
în ritmuri bacante și vorbe desfrânate…
Ascultă cum cântă Biserica Vie!
(Cor de fete, sursa: Mitropolia Banatului,Parohia Carani, Protopopiatul Timișoara)
Copilule, crescut la cântece de noapte
mugind de patimi, hulă și trufie,
în ritmuri bacante și-n vorbe desfrânate…
Ascultă cum cânta Biserica Vie !
Cântă Biserica dis-de-dimineață ,
salută voios, mulțumește creștin…
Auzi cum urcă versul către Viață
și ziua începe cu pace de-amin.
Ascultă cum cânta creștinul și-adastă :
cânta tinerește omul pe ogor,
legănând pruncul, tânăra nevastă
dă slavă lui Hristos pentru fecior.
Cântă Biserica în marea săptămână
prin chilii și case curate.
Tineri și bătrâni cântă împreună,
dau slavă lui Hristos pentru toate.
Dă slavă fecioara pentru curăție,
dă slavă nevasta zămislitoare,
mulțumește mireasa pentru cununie,
mulțumește feciorul pentru îndreptare.
Dă slavă brutarul pentru aluatul
din care pâinea se va plămădi.
Mulțumește seara acasă bărbatul
pentru cina cea buna și pentru copii.
Cântă zidarul,dând temelia
bisericii noi,cu turla-n azur.
Voința lui se prinde de piatră,
mortarul fluid se-ncheagă împrejur.
El cântă un cântec de dor și de slavă,
Nervul si brațul vânjos vibrează-ncordat.
Inima, în ritmul poeziei suave,
Transformă ideea în beton armat.
Dimineața, în atelier,tâmplarul
cânta,punându-se inimos pe treabă.
El Domnului mulțumește și harul
coboară în ale lui mâini degrabă.
Minune!S-a oprit mirat.Privește :
din lemnul inform ivitu-s-a perfect
un lucru util. Dulgherul slăvește
pe Domnul Iisus, lemnar din Nazaret.
Auzi pe cizmar cum cânta-n bucurie,
lucrează cu sârg, cu suflet și nesaț,
mâna-i aleargă într-o simfonie,
Hristos e pe buze și duhul e-n braț.
Dau slavă cinstita preoțime,
pentru slujba Liturghiei sfințite,
și cea intru Hristos diaconime
pentru darurile bineprimite.
Auzi cum cântă Biserica Bizantină,
apostolească, vie, ocrotitoare…
Cântă poporul ei răsfățat de lumină.
de lina lumină a Slavei biruitoare.
Copilule, crescut la cântece de noapte
mugind de patimi, hula și trufie,
în ritmuri bacante și vorbe desfrânate…
Ascultă cum cântă Biserica Vie!
(Cor de fete, sursa: Mitropolia Banatului,Parohia Carani, Protopopiatul Timișoara)
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Dum Aug 02, 2009 7:20 am, editata de 4 ori
Mai cred copiii noștri într-o minune?
(Răstignirea, sursa: "Resurse ortodoxe")
Veacul disperării perfid și mișel
renaște dumnezei cu pântec de-oțel,
eresuri străine poleite-n cuvinte
coboară-n suflet și-n minte.
Vopsiți în roșu, mânjiți pe brațe și dinți
pe stadioane hipișii dau concerte
în stranii ritualuri. Se numesc chiar sfinți
cu aura lor strâmbă prelinsă peste plete.
Un bărbos guru de-apartament
și-a convins ciracii, extaz și încântare,
învățând pe ei că ar fi un instrument
divin, Mesia în chip de reîncarnare.
Doamne, ispitele ne zguduie tăria,
căci veacul e-ntors spre alta menire !
E hipi-ul un sfânt? E guru Mesia?
Sunt ale lor fraze mesaj de mântuire?
Privirea mi-o întorc către Răstignit
și sufletul o clipa se ridică.
Văd patru cuie și un Hristos smerit,
ce patima o-ndură din dragoste de oameni.
Văd spinii Lui și-o înviere care
va fi a noastră și Raiul în mine crește,
cum crește Liturghia în Altare,
când preotul solemn împărtășește.
Văd o mână mică, sfioasă și albă,
bătând mătănii la icoana poleită
a Sfintei Fecioare. O rugăciune caldă
se murmură cuvioasă și smerită.
Mai cred copiii Tăi în Altare și minuni,
în Maica Sfântă și Pruncu-i de la sân,
în holdele sfințite, în datini și-n goruni,
în nașterea Ta, Doamne, din staulul cu fân?
Veacul disperării perfid și mișel
renaște dumnezei cu pântec de-oțel,
eresuri străine poleite-n cuvinte
coboară-n suflet și-n minte.
Vopsiți în roșu, mânjiți pe brațe și dinți
pe stadioane hipișii dau concerte
în stranii ritualuri. Se numesc chiar sfinți
cu aura lor strâmbă prelinsă peste plete.
Un bărbos guru de-apartament
și-a convins ciracii, extaz și încântare,
învățând pe ei că ar fi un instrument
divin, Mesia în chip de reîncarnare.
Doamne, ispitele ne zguduie tăria,
căci veacul e-ntors spre alta menire !
E hipi-ul un sfânt? E guru Mesia?
Sunt ale lor fraze mesaj de mântuire?
Privirea mi-o întorc către Răstignit
și sufletul o clipa se ridică.
Văd patru cuie și un Hristos smerit,
ce patima o-ndură din dragoste de oameni.
Văd spinii Lui și-o înviere care
va fi a noastră și Raiul în mine crește,
cum crește Liturghia în Altare,
când preotul solemn împărtășește.
Văd o mână mică, sfioasă și albă,
bătând mătănii la icoana poleită
a Sfintei Fecioare. O rugăciune caldă
se murmură cuvioasă și smerită.
Mai cred copiii Tăi în Altare și minuni,
în Maica Sfântă și Pruncu-i de la sân,
în holdele sfințite, în datini și-n goruni,
în nașterea Ta, Doamne, din staulul cu fân?
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Dum Aug 02, 2009 7:21 am, editata de 2 ori
Nebănuite stihuri, cuvânt de colindă
(Icoana Maicii Domnului cu Pruncul - „Pantanassa - Vindecătoarea de cancer“, sursa: Sfânta Mănăstire "Dervent")
Nebănuite stihuri, colindă,
îți vin acum în casă cu blagoslovire…
Deschide, deschide ușa frate creștine,
privește cum ard în flăcări de iubire.
Din scriptura preadulce, silabele calde
în rime coboară, tremură și sună
când cerul își scutură petalele albe
și ninge prin țară cu raze de lună.
Când Îngeri pășesc pe căi neumblate
și heruvimii tămâiază înalt,
când harul sfânt tremură și arde
și-n stihuri pogoară mireasma de nard.
Versul cel dulce duios cântă și-alină,
din ochii Presfintei o lacrimă cade,
mâna smerită la icoane se-nchină,
pe nori albi de stele Părintele șade.
Privește cum ard și pornesc spre tine
nebănuite stihuri de iubire…
Deschide, deschide ușa creștine,
bate în suflet cuvânt de Psaltire.
Nebănuite stihuri, colindă,
îți vin acum în casă cu blagoslovire…
Deschide, deschide ușa frate creștine,
privește cum ard în flăcări de iubire.
Din scriptura preadulce, silabele calde
în rime coboară, tremură și sună
când cerul își scutură petalele albe
și ninge prin țară cu raze de lună.
Când Îngeri pășesc pe căi neumblate
și heruvimii tămâiază înalt,
când harul sfânt tremură și arde
și-n stihuri pogoară mireasma de nard.
Versul cel dulce duios cântă și-alină,
din ochii Presfintei o lacrimă cade,
mâna smerită la icoane se-nchină,
pe nori albi de stele Părintele șade.
Privește cum ard și pornesc spre tine
nebănuite stihuri de iubire…
Deschide, deschide ușa creștine,
bate în suflet cuvânt de Psaltire.
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Dum Aug 02, 2009 7:25 am, editata de 2 ori
Poarta Raiului
Poarta Raiului, sursa: Dragomirești - mănăstirea "Sfântul Ilie", Maramureș
Motto:
" Sus, la Poarta Raiului,
Poarta Raiului,
Paște turma Tatălui,
turma Tatălui..."
Colind românesc
Poate că am ostenit să plâng un iad,
Sodome și Gomore de-amar,
Pe Samsoni și Caini, pe îngerii ce cad,
străine locuri, chipuri de coșmar.
Mă vreau acum la mine-acasă
loc de verdeață, loc minunat,
unde Biserica e încă mireasă
și Iisus Hristos e cel înviat.
Căci eu sunt din țara de brazi și de har,
eu sunt din turma Tatălui,
drumul meu nu fu-n zadar,
căci am bătut la Poarta Raiului.
Eu sunt din țara cu mucenici,
cu voievozi mărturisind credința,
de-a pururi pașii mei rămân aici,
căci am gustat din miere-n suferință.
Eu sunt din țara de neuitate datini,
cu sfinți sihaștri în posturi priveghind,
cu icoane biruind balauri
și Brâncoveni în moarte ațipind.
Eu sunt din țara fără de hotare,
fără opreliști către infinit,
sunt pravoslavnic, căci la altare,
cu foc pe buze m-am spovedit.
Eu sunt din țara de holde și minuni,
cu ploi sfințite și rouă miruind,
eu i-am văzut pe Îngeri în furtuni,
pe Dumnezeu pe nori de aur odihnind.
Poate am ostenit să plâng un iad,
Sodome și Gomore de amar,
eu știu un loc mai verde ca un jad…
Eu sunt din țara de brazi și de har.
>
Motto:
" Sus, la Poarta Raiului,
Poarta Raiului,
Paște turma Tatălui,
turma Tatălui..."
Colind românesc
Poate că am ostenit să plâng un iad,
Sodome și Gomore de-amar,
Pe Samsoni și Caini, pe îngerii ce cad,
străine locuri, chipuri de coșmar.
Mă vreau acum la mine-acasă
loc de verdeață, loc minunat,
unde Biserica e încă mireasă
și Iisus Hristos e cel înviat.
Căci eu sunt din țara de brazi și de har,
eu sunt din turma Tatălui,
drumul meu nu fu-n zadar,
căci am bătut la Poarta Raiului.
Eu sunt din țara cu mucenici,
cu voievozi mărturisind credința,
de-a pururi pașii mei rămân aici,
căci am gustat din miere-n suferință.
Eu sunt din țara de neuitate datini,
cu sfinți sihaștri în posturi priveghind,
cu icoane biruind balauri
și Brâncoveni în moarte ațipind.
Eu sunt din țara fără de hotare,
fără opreliști către infinit,
sunt pravoslavnic, căci la altare,
cu foc pe buze m-am spovedit.
Eu sunt din țara de holde și minuni,
cu ploi sfințite și rouă miruind,
eu i-am văzut pe Îngeri în furtuni,
pe Dumnezeu pe nori de aur odihnind.
Poate am ostenit să plâng un iad,
Sodome și Gomore de amar,
eu știu un loc mai verde ca un jad…
Eu sunt din țara de brazi și de har.
>
Ultima editare efectuata de catre G.S. in Dum Aug 02, 2009 7:22 am, editata de 1 ori
Viziune
Te-ai așezat la masă, predica ta vie
îmi vorbește acum de-o pronie cerească
și sufletul trezit ca într-o liturghie
vorbește tainic pe limba românească.
2. Închipuire e, dar aievea văd,
sufletul mai sus mi se ridică,
pe heruvimi și îngeri îi revăd
zările cerești cum le despică.
3. Un înger sfânt peste România,
zarea vuiește, aripile-i cresc,
peste Carpați coboară tăria,
cu har ninge pe plaiul românesc.
4. Văd un credincios și blajin român,
ce crucea și-o duce creștinește
și-un praznic sfânt în ziua de Crăciun
când tot românul se împărtășește.
5. Văd un sihastru smerit ca un miel,
văd veșnicia, văd biruința,
văd pe Iisus Hristos chemând la el
pe cel ce nu și-a lepădat credința...
îmi vorbește acum de-o pronie cerească
și sufletul trezit ca într-o liturghie
vorbește tainic pe limba românească.
2. Închipuire e, dar aievea văd,
sufletul mai sus mi se ridică,
pe heruvimi și îngeri îi revăd
zările cerești cum le despică.
3. Un înger sfânt peste România,
zarea vuiește, aripile-i cresc,
peste Carpați coboară tăria,
cu har ninge pe plaiul românesc.
4. Văd un credincios și blajin român,
ce crucea și-o duce creștinește
și-un praznic sfânt în ziua de Crăciun
când tot românul se împărtășește.
5. Văd un sihastru smerit ca un miel,
văd veșnicia, văd biruința,
văd pe Iisus Hristos chemând la el
pe cel ce nu și-a lepădat credința...
Re: Stihuri pentru sufletul tău
(Cuviosul Onufrie, sursa: "Icoane ortodoxe")
Vârtejul înnoirii șterge,
și rău, și bine , și frumos,
căci viața merge înainte,
și depărtarea de Hristos.
Dorm sihaștrii-n cimitire,
Lumea nu-i mai pomenește,
un monah, la mănăstire,
un pomelnic le citește.
Crucile de pe mormânturi
putrezesc de vreme rea,
de ploi reci și aspre vânturi
stinsu-li-s-a candela.
Dorm azi, într-un loc uitat,
moaștele de cuvios,
el în viață a purtat
crucea grea a lui Hristos.
Ca pe oameni din beție
să-i întoarcă la credință,
a dat vot de sărăcie
și pe sine jertfă vie.
A purtat straie de sfinți,
nevoindu-se stingher
și, în nopțile fierbinți,
a băut roua din cer.
Doar un mormânt părăsit
fost-a moștenirea sa,
sufletului ostenit
datu-i-s-a liniștea.
Dar eu știu c-a fost chemat
către alte zări mai bune –
din loc verde, înmiresmat,
ne-ntărește-n rugăciune.
Vârtejul înnoirii șterge,
și rău, și bine , și frumos,
căci viața merge înainte,
și depărtarea de Hristos.
Dorm sihaștrii-n cimitire,
Lumea nu-i mai pomenește,
un monah, la mănăstire,
un pomelnic le citește.
Crucile de pe mormânturi
putrezesc de vreme rea,
de ploi reci și aspre vânturi
stinsu-li-s-a candela.
Dorm azi, într-un loc uitat,
moaștele de cuvios,
el în viață a purtat
crucea grea a lui Hristos.
Ca pe oameni din beție
să-i întoarcă la credință,
a dat vot de sărăcie
și pe sine jertfă vie.
A purtat straie de sfinți,
nevoindu-se stingher
și, în nopțile fierbinți,
a băut roua din cer.
Doar un mormânt părăsit
fost-a moștenirea sa,
sufletului ostenit
datu-i-s-a liniștea.
Dar eu știu c-a fost chemat
către alte zări mai bune –
din loc verde, înmiresmat,
ne-ntărește-n rugăciune.
În loc de verdeață
Motto:
"În loc luminat,
în loc de verdeață,
în loc de odihnă..."
(Rânduiala îmormântării mirenilor)
(priceasnă)
Trec pe luncă nori,
curg spre alte zări
și anii-n șirag
duc cu ei ce-i drag.
Geme pe pământ
prelung jalnic cânt –
e-n zadar chemat
sufletul plecat.
E-n zadar chemat
omul răposat
ce-a fost pe pământ…
Acum e-n mormânt.
Cei rămași în urmă,
frate, soră, mumă,
vor veni la rând,
vor veni curând.
Plânge cu amar
pleoapa în zadar,
ochiul tulburat,
pentru cel plecat.
– Suflețelul meu,
plânsu-mi este greu,
lacrimile mele
vor seca și ele.
Vor seca de ape,
vor fi scurse-n noapte,
cerule, cât rabzi
pe pămât să cazi!
– Nu mă mai jeliți,
frații mei iubiți,
căci eu am în cer
dulcele năier.
Nu vă întristați,
iubiții mei frați,
căci, în ceruri sus,
îl am pe Iisus.
Am pe Născătoarea,
pe Apărătoarea,
Maica bucuriei,
Maica veșniciei.
Și mai am un Tată
Ce-n ruga curată
îl numim cu dor
Atotțiitor.
Și mai am în dar
sfinți din sinaxar,
care mijlocesc
și mă pomenesc.
Mai am bune fapte
de Domnul lucrate
și m-am spovedit,
m-am împărtășit.
Și n-am întinat
casa unde-am stat,
lucrul cel oprit
eu nu l-am poftit.
Și dacă am poftit
lucrul cel oprit,
am fost dezlegat
de al meu păcat.
Mai am o credință
ca o biruință:
că voi fi mereu
cu-al meu Dumnezeu.
"În loc luminat,
în loc de verdeață,
în loc de odihnă..."
(Rânduiala îmormântării mirenilor)
(priceasnă)
Trec pe luncă nori,
curg spre alte zări
și anii-n șirag
duc cu ei ce-i drag.
Geme pe pământ
prelung jalnic cânt –
e-n zadar chemat
sufletul plecat.
E-n zadar chemat
omul răposat
ce-a fost pe pământ…
Acum e-n mormânt.
Cei rămași în urmă,
frate, soră, mumă,
vor veni la rând,
vor veni curând.
Plânge cu amar
pleoapa în zadar,
ochiul tulburat,
pentru cel plecat.
– Suflețelul meu,
plânsu-mi este greu,
lacrimile mele
vor seca și ele.
Vor seca de ape,
vor fi scurse-n noapte,
cerule, cât rabzi
pe pămât să cazi!
– Nu mă mai jeliți,
frații mei iubiți,
căci eu am în cer
dulcele năier.
Nu vă întristați,
iubiții mei frați,
căci, în ceruri sus,
îl am pe Iisus.
Am pe Născătoarea,
pe Apărătoarea,
Maica bucuriei,
Maica veșniciei.
Și mai am un Tată
Ce-n ruga curată
îl numim cu dor
Atotțiitor.
Și mai am în dar
sfinți din sinaxar,
care mijlocesc
și mă pomenesc.
Mai am bune fapte
de Domnul lucrate
și m-am spovedit,
m-am împărtășit.
Și n-am întinat
casa unde-am stat,
lucrul cel oprit
eu nu l-am poftit.
Și dacă am poftit
lucrul cel oprit,
am fost dezlegat
de al meu păcat.
Mai am o credință
ca o biruință:
că voi fi mereu
cu-al meu Dumnezeu.
În dulcea datină stăveche
Motto :
- Implantat-au chip-uri pretutindeni ?
- Implantat-au.
Spațiul rimat l-au îngrădit cu sârme,
au pus curent electric între versuri -
cuvintele n-au drept să se cunune,
ci triste se unesc în înțelsuri.
Doar orele mai stau la sfat solemn,
când candela-n altar lumina-și poartă,
doar tu, transfigurată în poem,
deschizi o lume ca pe-o nouă poartă.
Un paznic ne oprește și ne cere
linia din palma vieții scrisă,
tu îi plătești cu nopți de priveghere
și trecem pe sub sârma nepermisă.
Era o noapte sfântă de colinde,
zăpada se cernea în fulgi pereche,
de mână ne țineam printre cuvinte,
noi, miri primiți de datina stăveche.
- Implantat-au chip-uri pretutindeni ?
- Implantat-au.
Spațiul rimat l-au îngrădit cu sârme,
au pus curent electric între versuri -
cuvintele n-au drept să se cunune,
ci triste se unesc în înțelsuri.
Doar orele mai stau la sfat solemn,
când candela-n altar lumina-și poartă,
doar tu, transfigurată în poem,
deschizi o lume ca pe-o nouă poartă.
Un paznic ne oprește și ne cere
linia din palma vieții scrisă,
tu îi plătești cu nopți de priveghere
și trecem pe sub sârma nepermisă.
Era o noapte sfântă de colinde,
zăpada se cernea în fulgi pereche,
de mână ne țineam printre cuvinte,
noi, miri primiți de datina stăveche.
Bunavestire la ceasul de priveghi
De veghe sunt la ceasul nopții care
și candela lumina ei și-o-nalță,
când stelele s-abat de pe cărare,
bătând în geam lumina lor de gheață.
Atunci s-aude îngerul cum vine -
polen i-i raza și totul e fecund,
pleoapa – petala ochilor – devine,
o zbatere, ea rodul presimțind.
O lacrimă se naște la soroc
într-o noapte rece, hibernală,
când într-o sobă pâlpâia un foc
și-ascultam colindele de-afară.
și candela lumina ei și-o-nalță,
când stelele s-abat de pe cărare,
bătând în geam lumina lor de gheață.
Atunci s-aude îngerul cum vine -
polen i-i raza și totul e fecund,
pleoapa – petala ochilor – devine,
o zbatere, ea rodul presimțind.
O lacrimă se naște la soroc
într-o noapte rece, hibernală,
când într-o sobă pâlpâia un foc
și-ascultam colindele de-afară.
:: Cultura
Pagina 1 din 1
Permisiunile acestui forum:
Nu puteti raspunde la subiectele acestui forum
» Clasificarea religiilor
» Intrebare pentru cei din linia intai
» Treptele rugaciunii, vizitarea raiului din viata aceasta
» De ce nu ne putem ruga împreuna cu catolicii
» ECUMENISMUL:origini, esenta, deziderate
» În Duminica Ortodoxiei s-a lansat un nou site
» Icoane Ortodoxe
» Magazin online Handmade TRADITII